Advent 5/2012

Příloha Impulz (pro mladé i ty ostatní…)

Str. 25-30.

http://advent.advent-orion.cz

----------

Věříš, že Ježíš je Mesiáš?

(Boží království, tak trošku bláznovství... 1K 1,21)

„Nepovažuji se za Mesiáše, protože jím jsem...“ Beze slov mu to oznámil anděl na jaře roku 1991, zrovna když se koupal ve vaně. Jak sám tvrdí, nikdy o to nestál, nepřipadá si hoden takové významné záležitosti, ale na druhé straně nehodlá takovou hřivnu zakopat. Má ustavit tisíciletou říši, stojí nad všemi světovými náboženstvími a slučuje je (http://sekty-cz.webs.com/situaceuns.htm). Jedno mají Jan Dietrich Dvorský a Ježíš společné – prohlásili se za Mesiáše. Dvorský je křesťany považován za sektáře (s religionistou Vojtíškem se kvůli tomuto označení chce dokonce soudit!), Ježíš je považován za skutečného Bohem seslaného Mesiáše. Čistě z lidského hlediska by se tento fakt mohl považovat za neférový. Proč?

Představme si zcela hypoteticky, že by Ježíš opakoval svou pozemskou misi v naší době. Odpovídal by našim představám? Poznali bychom ho a věřili, že je poslán od Boha? Byl by vůbec členem naší církve? Dovolili bychom mu kázat ve sborech? Byl by vysvěcen? Následovali bychom ho a vzdávali mu božské pocty? Naše běžná měřítka hodnocení jsou: zvučné jméno, důstojný původ, dobrá pověst, solidní vzdělání, kloudný status, doporučení sboru, morální profil, manažerské schopnosti, politická korektnost, absence skandálů, počet křtů, loajalita vůči církvi atd. Kolik procent hlasů by asi v našich kruzích dostal Ježíš?

Podle běžného hodnocení významných osobností tehdy i dnes bychom mohli získat následující obrázek: Ježíš se narodil chudé a bezvýznamné dívce jako nemanželské dítě, jeho otčím byl vzdáleným potomkem krále Davida. Přišel na svět tak trochu jako bezdomovec – v chlévě mezi zvířaty. Hned vzápětí s ním rodiče museli v noci utéci do egyptského exilu kvůli skandálu, v němž byla kvůli špatně pochopené zprávě o něm zavražděna spousta nevinných dětí. Ani po návratu zpět se situace nezměnila, vyrůstal v místě se špatnou pověstí (J 1,45.46; 7,41.52). Formální vzdělání neměl žádné, číst a psát se naučil doma. Jaký kredit byste dali samoukovi od řemesla, že z něj bude významný učitel?

PR mu pomohl budovat jeho bratranec Jan Křtitel, od kterého se nechal pokřtít v blátivém Jordánu (Mt 3,6; Mk 1,9), a jejich maminky, které si mezi sebou notovaly (L 1,39–58). Po hladovce na poušti trávil čas s chudáky a ve známost vešel díky svým nepřiměřeným stykům s pochybnými a nedůvěryhodnými lidmi (Mk 2,16; L 5,30; 15,2). Zajímal se o zoufalé ženy (Martin Luthers Werke, kritische Gesamtausgabe [Hermann Bohlau Verlag, 1893], sv. 2, č. 1472, 7. duben – 1. květen, 1532, str. 33). Vůbec jeho činnost měla nádech něčeho pokoutného (Mt 16,1), byl těžko postižitelný (Mk 14,1). Osoboval si moc a také disponoval mocí, která mu nepatřila (Mt 7,29; Mk 11,28). Vzhledem k tomu, v jaké pochybné společnosti se pohyboval, existovalo podezření, že jeho zázraky jsou spojeny s okultními praktikami (Mt 9,34; 12,24; Mk 3,22).

Svými výroky a jednáním ignoroval společenský étos. Provokoval (L 6,7), nedbal na dobré tradice (Mt 15,2), urážel (Mt 15,12; L 20,19) a dával podnět k porušování zásad a náboženských směrnic (Mt 12,2). Ježíšova skromnost a pokora byla patologická (Mt 8,20; 20,28), postrádala šmrnc a navíc se mísila s povýšeností (L 22,66). Byl posedlý sám sebou a vedl rouhavé a chvástavé řeči (Mt 21,15; L 5,21; J 8,13). Nezpůsobně dával průchod choulostivým emotivním projevům (L 19,37–39.45; Mt 21,12) a působivými řečmi dokázal oblbnout davy lidí (Mk 11,18). Špatný vliv měl i na děti, které se v jeho přítomnosti chovaly nedůstojně (Mt 21,15). Boží království vykládal velmi scestně a sebestředně. Nejednou naznačil, že on sám je tím králem. On a král? Kde je jeho upevňování moci, kde je jeho palác, armáda, vybírání daní, jak by se čekalo při vzniku mocného království?

I tak mohl na někoho působit Ježíš. Většina jeho současníků nebyla ochotna ani připustit, že by byl Mesiáš, natož ho přijmout za svého osobního Spasitele (J 1,11). (Nakolik jsou křesťané dnes upnuti na své vlastní představy, místo aby věřili skutečnému, Bohem poslanému Mesiáši, zůstává otázkou...) S jakou by se potázal, kdyby se mezi námi prohlašoval za Boha? Reakce na Dvorského zněla takto: „Je to blázen! Jak by zrovna on, tenhle kluk, co pije fernet..., co kouřil a fetoval..., kradl v sámošce a běžně lhal... mohl být Mesiáš?“ Reakce na Ježíše? „Myslí si, že je Mesiáš! Ani učňák nemá, na svět přišel bizarním způsobem, účastní se večírků v podivných kruzích a podsvětí, nedrží se zdravé životosprávy a znesvěcuje sobotu. Ať vyléčí nejprve sám sebe a pustí z hlavy, že nám bude vládnout...“ Ježíš neodpovídal židovským tradicím (a odpovídal by těm adventistickým?).

Ať už se na Ježíši naplnilo i proroctví, že nebude žádný fešák (Iz 53,2.3), nebo ne, jeho charizma vedlo pár prostých lidí k tomu, že v něm viděli Mesiáše. „Jsi Boží,“ prohlásil Petr. Projevil Ježíš ješitnost typickou pro samozvaného Mesiáše slovy: „To je dost, že mě uznáváš, že vidíš mou velikost a božství...?“ NE! Zato učedníkům bušilo srdce samým vzrušením, už mysleli na slávu, bohatství a privilegia s tím související. Ježíš byl však naladěn na jinou vlnu: „Chlapci, o tom, že jsem Mesiáš, nikomu ani muk! Za pár dnů budu vláčen po soudech, mučen a potupně zemřu!“ Petr reagoval podrážděně: „O čem to, Ježíši, mluvíš?“ (Mt 16,16.20–22)

Jen co mu přiznali, že ho berou za Mesiáše, a on s tím otevřeně souhlasil a udělal z nich svou církev, prožili zklamání. Jeho království se totiž vymykalo jejich představám. Není nějakou firmou či korporací s CEO v čele, není politickou strukturou vedenou prezidentem, není podnikem, který má svého vlastníka, není církevním systémem, který má svého papeže nebo předsedu. Je založeno na diametrálně odlišných principech. Nesobecká láska a hluboký soucit vedly Boha k tomu, že se vtělil za naivního tuláka a umřel jako zločinec. Bezmoc, bezvýznamnost, pohrdání a ponížení jsou top kvalitami, které signalizují přístup ke skutečné moci, velikosti, uznání a slávě. Ježíš je nejmocnější bytostí v celém vesmíru! (Mt 28,18)

Ne náhodou vybírá Ježíš zakladatele své církve mezi prachobyčejnými lidmi bez jakéhokoli společenského či náboženského postavení. (Mimochodem, ze všech dvanácti učedníků měl nejblíže k náboženské obci zrádce Jidáš.) Mezitím, co Ježíš hovoří o církvi poprvé (Mt 16,18) a kdy slovo církev vyslovuje podruhé a naposled (Mt 18,17), třikrát opakuje svým učedníkům, že jde do Jeruzaléma, aby tam byl zabit a třetího dne vstal z mrtvých. O co mu jde? Z jeho bytosti čiší jiný druh moci. Ne náhodou říká: „Jestli vy (moje církev) chcete s mým královstvím mít něco společného, zřekněte se sami sebe, neste statečně a bez reptání svůj kříž a kráčejte v mých šlépějích.“ (Mt 16,21–26) Boží království mění náhled na svět, pravý Mesiáš obrací naše vnímání vzhůru nohama.

Velikost v Božím království nespočívá v biretu, prstenu a červeném rouchu (http://zpravy.idnes.cz/komentar-takove-kardinalske-roucho-ma-docela-praktickou-barvu-pbt-/domaci.aspx?c=A120220_1735628_domaci_jw). Velikost jeho církve je založena na naprosté oběti ve prospěch těch ztracených. Jejím smyslem je, aby bylo Boží království otevřeno co nejvíce lidem. Je neuvěřitelné sledovat, jak během několika desetiletí Boží království proniklo do celého tehdejšího světa právě prostřednictvím Ježíšových učedníků.

Kdo z nás vstoupí dobrovolně a vědomě do situace ponížení, pohrdání a odmítnutí, aby se stal nástrojem Boží moci? Jsme ochotni vzdát se své vlastní hrdosti, ambicí, tužeb a stát se Božími idioty (Ř 1,1 – služebník /řecky doulos) = nevolník, otrok, idiot), aby skrze nás mohla proudit jeho moc a sláva? Co pro tebe osobně znamená Ježíš? Jaké místo zaujímá Ježíš a jeho království ve tvém sboru?

Petr Činčala

----------

„Tváří v tvář“ v Brně

Projekt diskuzních večerů s názvem „Tváří v tvář“ vznikl v Brně v roce 2008 pod hlavičkou křesťanské studentské organizace INRIroad. Jsou zvány zajímavé osobnosti, jejichž výjimečné životní příběhy a zkušenosti jsou zdrojem poučení a inspirace. Diskuze jsou koncipovány do tematických rámců. Návštěvníci se dozvídají životní příběh hosta, zajímavosti z jeho profesní i osobní stránky života. Prostřednictvím vyprávění o prožívání víry v každodenním životě se návštěvníci setkávají se zkušenostmi hosta s Bohem. Dobrým zvykem je také bohaté občerstvení, na které jsou zváni všichni účastníci večera. Bývá nejen příležitostí k popovídání si u dobrého jídla, ale především k osobnímu setkání s hostem večera.

Cyklus „Tváří v tvář“ zahájil 5. 11. 2008 Radim Passer (developer). V dalších pěti večerech představili svůj životní příběh a osobní vztah s Bohem Jan Bárta (ředitel humanitární organizace ADRA, malíř a grafik), profesor Miroslav Doupovec (děkan Fakulty strojního inženýrství VUT v Brně), vojenský kaplan Zdeněk Mikulka, Ivo Hrachovec (sólista Státní opery Praha) a profesor Jaro Křivohlavý (psycholog a autor celé řady odborných knih). Cyklus byl završen benefičním koncertem pro humanitární organizaci ADRA.

V roce 2009 byly realizovány tři diskuzní večery. Pozvání přijali Muneeb Hassam Alrawi (předseda Islámské nadace v Brně), Radek Daniel (spisovatel a překladatel) a Daniel Duda (teolog).

Večery byly hojně navštěvované a věříme, že byly i příležitostí k poznání Boha.

Podzim roku 2011 se stal pro organizátory novou výzvou.

Na první diskuzní večer (8. 11. 2011) přijal pozvání brněnský rodák Thomas Graumann patřící mezi takzvané Wintonovy děti. Jeho vyprávění o dramatických životních osudech je skutečně dech beroucí zkušeností a může inspirovat život každého z nás. Thomas Graumann byl jedním z 669 dětí, které zachránil Sir Nicholas George Winton před nacisty. Thomas Graumann se rozhodl dar, který dostal, „vrátit“, a když dospěl, stal se misionářem na Filipínách. Nyní, když už nemůže pracovat, jezdí po celé České republice a vypráví svůj životní příběh. Považuje se sám za tzv. dvakrát zachráněné dítě. Uvádí:

„Narodil jsem se jako prvorozený v židovské rodině. Byl bych určitě zahynul, kdyby mě nezachránil Nicholas Winton, obětavý burzovní makléř, který v čas pochopil nebezpečí nacizmu a nebyl mu lhostejný osud židovských dětí. Když jsem později slyšel evangelium a uvěřil v Ježíše, který je nejen Mesiáš Židů, byl jsem zachráněn podruhé. Tentokrát nejen pro pozemský život, ale pro věčnost. Jako prvorozený syn právem náležím Bohu, chci mu sloužit a pro něho žít.“

Součástí diskuzního večera bylo promítání dokumentárního filmu „Síla lidskosti – Nicholas Winton“, které vlastní diskuzi předcházelo.

Thomas Graumann přijel do Brna i se svou manželkou, se kterou také společně zazpívali píseň ve filipínštině. Celý večer byl skutečně obohacením pro všechny zúčastněné a věříme, že radostná zpráva evangelia, kterou pan Graumann předal svým vyprávěním, zasáhla nejednoho účastníka.

Krátkou reportáž z večera, kterou natočila Česká televize pro Křesťanský magazín, lze zhlédnout na adrese: http://www.ceskatelevize.cz/porady/1098528273-krestansky-magazin/311298380060017/video/

Dalším večerem (14. 12. 2011) nás tentokrát neprovedli naši místní moderátoři, ale diskuzi s teologem, biblistou a vedoucím katedry biblistiky na Husitské teologické fakulty v Praze Jiřím Benešem vedl redaktor Českého rozhlasu pro náboženské vysílání Petr Vaďura. Slovo diskuze je pro tento večer vskutku trefné, protože místy nebylo zřejmé, kdo je moderátorem a kdo hostem. Vlastně se oba naši hosté zpovídali víceméně vzájemně. Jiří Beneš mluvil především o své nové knize „Nevystižitelný Bůh“, kterou si hosté také mohli po skončení večera zakoupit a nechat podepsat autorem. Petr Vaďura zase mluvil nejvíce o projektu audiovýkladu Bible v Českém rozhlase. Pro oba společným a zřejmě nejdůležitějším tématem večera byl určitý úžas nebo snad úcta k Božímu slovu a jeho schopnosti nás stále znovu oslovovat. Věříme, že s tímto dojmem odcházela také většina účastníků.

Tímto večerem ovšem cyklus „Tváří v tvář“ nekončí. Plánujeme zvát další hosty, zajímavé osobnosti, ale především věřící lidi hledající Boha. Jsou také zváni studenti, bratři a sestry z brněnských sborů a také jejich přátelé, aby se prostřednictvím těchto večerů mohli s těmito hosty setkávat a poznávat tak Boha.

Zvukové i video záznamy ze starších večerů lze najít na www.tvarivtvar.net i na stránkách www.inriroad.cz. Večer s Thomasem Graumannem můžete také najít v archivu HopeTV na www.hopetv.cz.